THE SATAN BUG Bas 3- Topp Sekret
- Tack så mycket. - Ingen orsak.
- God dag, mr Regattan. - Hej, Maskin. Ert pass nu igen?
Ni har varit borta en vecka. Schemat rullar på.
- God kväll, dr Ostrer. - Jo, Reagan...
- Vi måste talas vid. - Ta det direkt...
Nej, i morgon bitti.
Jag tittar in hemma hos er. Klockan tio?
- Vad är det här? - Utrustning till labbet.
- Vad har hänt medan jag var borta? - Ingenting, sir.
- Och direktören? - Tja, dr Baxter är fortfarande...
...inåtvänd, ja. Vem är kvar på E-lab?
De är sex stycken. Dr Baxter, dr Hoffmann, dr Yang, tre tekniker.
- Bär ni in de här nu? - Javisst.
- God kväll, mr Reagan. - Är några kvar, Mason?
Sex stycken. Dr Baxter, dr Hoffmann, dr Yang och tre tekniker.
- Dr Hoffmann... - God kväll, Reagan.
- Är direktören där inne? - Ja.
- Blir ni sen? - Nej.
- Hur var det i Washington? - Inte lugnt...
Vi har visst fått en ny platschef, en dr Leonard Michaelson?
Vem har berättat det?
Dr Hoffmann.
- Städerskan skvallrade... - Dåligt skämt.
Det är fredag! Hej då, Reagan, vi ses på måndag.
- Problem? - En liten rest, bara.
- Ett par lårar ska in hit. - Javisst. Raskin ringde just.
God kväll.
Vad är det, Reagan?
- Kvällsarbete? - Nej, jag får komma hit i morgon.
- Hur dags? - Åtta.
Jag grejar tidlåset åt er då. Sist låste ni ut er hela helgen.
- Ni har visst varit bortrest? - I Washington.
- Hur rädda är de? - Alltid rädda över säkerheten här.
- Sånt är ju mitt jobb. - De är mest rädda för det där...
- Jaha. - Lugnade ni dem?
Nej, det är er sak.
Sir, tror ni inte att... Varför inte ta ledigt i helgen?
Jag har inte tid, Reagan. Inte tid...
Trötta människor gör misstag. Gud bevare oss för misstag här.
God natt, doktorn.
- God natt, Mason. - God natt, mr Reagan.
God natt, dr Hoffmann.
- Går doktorn snart? - Om några minuter.
- Behöver ni mig? - Nej, då. God natt, Hoffmann.
- God natt, dr Hoffmann. - God natt, Mason.
God natt, dr Hoffmann.
- Träffas dr Williams? - Inte här på E-lab.
God natt, dr Baxter. - Anknytning 216, kontoret.
Mason här. E- lab tomt och stängt.
God natt, dr Baxter.
Raskin...
Reagan här. Jag går in på E-lab.
En trasig vägren på bakre vägen. Den får lagas i morgon.
- Anteckna det åt mr Reagan. - Jag hälsar det när han går.
- Är han kvar? - På E-lab.
Hur dags gick han in dit?
Mr Reagan?
Hallå? Mr Reagan?
Mr Reagan!
Gå dit och kontrollera säkerhetsdörren.
Raskin här, på Bas 3. Får jag dr Baxter, hemma. Eller mr Tasserly.
Hallå, ja?
Vem? Ja, jag tar samtalet.
Ja? Mr Martin? Ja, jag kan... Men helst inte.
Som ni vill. Jag hoppas det är viktigt.
- Mr Martin? - Ja.
- Vänligt att ni kom, mr Barrett. - Ingenting att dricka?
- Bor ni ombord permanent? - Bara ibland.
- Advokatbyrån går visst inte så bra. - Inte strålande.
Ändå håller ni er med en dyr båt.
Vad vill ni, mr Martin?
- Vi har ett uppdrag som passar er. - Hur så?
P.g. a. er bakgrund, och att ni öppet fördömer det omoraliska med krig.
- Alla säger att de är emot krig. - Inte f. d. underrättelseofficerare.
Vi ser på er dossier. Lee Barrett, 1950, universitet, juridikstudier.
Till Korea... helikopterenhet... specialuppdrag... lovordad.
"Suverän på enmansuppdrag. Makalös slughet, tysthet, närstrid. "
Kaptensbefordran, föreslagen till tre medaljer... Här är det negativa.
De två sista avböjde ni med orden:
"Kriget har gjort mig för gammal för leksaker. "
Ett bisarrt uttalande. Varför begärde ni avsked?
Inga framtidsmöjligheter.
Avskedsansökan beviljad 1952 efter "gräl" med en generalmajor.
En del är osmidiga. Jag tar ogärna order... under vissa omständigheter.
Juridikstudier igen, examen, men utövade inte yrket.
Fick jobb på ett departement, avskedad.
Ett nytt departement, avskedad - sedvanlig orsak.
- Duktig på olydnad. - Allt finns där. Vart vill ni komma?
- Ett år sen: säkerhetschef på Bas 3. - Hur vet ni om Bas 3?
Västs hemligaste anläggning för kemisk krigföring.
Avsked för tre månader sen. Orsak? **Emotionellt avog till projektet. **
Världsfredsrådet. Henry Martin, verkställande sekreterare.
Hört talas om oss? Men ogillar oss?
Jag gillar inte halvhemliga organisationer.
Inte jag heller. Men rådet är ett mäktigt verktyg i fredens tjänst.
Inte kommunistiskt, inte antikommunistiskt.
- Ni vill ha en fungerande fred. - Som ni också, kanske.
Ni har fördömt krigets dårskap.
Denna togs i dag från Bas 3. Det är egalt hur.
Vet ni vad det är?
- Botulin? - Nej, ett vaccin mot Botulin.
Av den mängden kan odlas nog med vaccin för vilket land som helst.
Den ska levereras hit...
Europa... hur bidrar det till fred?
Det neutraliserar ett vidrigt vapen. Har båda det, kan ingendera hota.
Ett farligt uppdrag.
10000 dollar bör... täcka era utgifter.
- Tyvärr inte. - Vägrar ni?
Nej, men priset är 20000. Hälften dit, hälften hem.
- Kontant. Nu. - Är ni emot att jag säger en sak...
Verkligen! Inget moralsnack. Det här är rena affärer.
Man förstår att ni avskedas.
- Nöjd nu? - Ja.
- Händerna på bordet. - Underliga affärsmetoder.
- Tänker ni råna mig? - Händerna på bordet!
Vacciner lagras inte på Bas 3. Alltså är detta ett virus.
Ingen ska veta något om Bas 3. Jag känner väl till-
- Världsfredsrådet och sekreteraren Henry Martin, en tjock flintis!
- Vad tänker ni göra? - Överlämna er i rätta händer.
Bandet är inte bevis nog-
- men med era avtryck på flaskan, och pengarna...
- Jag underskattade er. - Om! Res på er.
Helt om. Händerna på skottet.
- Cavanaugh, vad fan...? - Lugn, det var enda sättet.
- Att göra vad? - Pröva er. Och det kvickt.
Han är hos er? Ni iscensatte allt för att se om jag kunde köpas?
Ja. Jag visste ju inte om ni blivit en säkerhetsrisk. Folk förändras.
- Ni gjorde mig orolig ett tag där... - Försvinn hem till Washington!
- Jag är Leonard Michaelson. - Jag vet! Stick. Ta med rekvisitan!
- Ni vet hur Säkerhetsbyrån jobbar. - Jag kan förstå att ni är sårad.
Generalen skickade oss, Barrett.
- För att få er hjälp med det här. - Med vilket?
Inbrott på Bas 3 i går kväll. Reagan är mördad och Baxter försvunnen.
Dr Michaelson? Felton Tasserly, vice platschef.
Vakterna Raskin och Johnson. Tråkigt, er första dag och så detta.
Mr Cavanaugh känner ni... Och mr Barrett.
- Nåt om Baxter? - Inget. Men vi har lagt våra nät.
- Och åtgärder här? - Vi har inte rört nåt, för er skull.
- Men jag tog hit gårdagens vakter. - Vem har mr Tasserly meddelat?
Bara er och våra vakter. Samt dr Hoffmann.
- Hoffmann? - Han var sist ut. Utom direktören.
- Han väntar i byggnad E. - Vi tittar på Reagan...
- Barrett! Kommer ni? - Strax.
- Vad tycker Johnson? - Tasserly säger, och Mason svär-
- att ingen gick in i E-lab. Reagans död är inte självmord.
- Precis. Vad gör vakthunden där? - Han fick en bula i huvudet. I natt.
- Men patrullerade i morse? - Han blev kanske utslagen.
Hundar säger inget, bara vaknar och jobbar vidare.
- Undersöks stängslet? - Varenda tum.
I hörnet där, sir.
Dr Hoffmann är mycket upprörd. Han vill tala med er genast, ensam.
Går det för sig?
Dr Hoffmann, dr Michaelson...
- Hur? - Ett slag i huvudet. Vapnet saknas.
- Vem ställde tidlåset? - Dr Baxter, antar jag.
30 minuter kvar... Finns det inget sätt att ta sig in tidigare?
- Vi måste undersöka där. - Först då de röda lamporna släcks.
Den som försöker dör. Fort. 1000 volt och dödande gas.
- Vi hittade ett håI i stängslet. - Rör ingenting! Vi kommer.
Få Reagans kropp flyttad till ett avsides rum.
Tejpad. Syns först när man synar nära. Noga gjort.
Öppna andra sidan.
Klippt från vänster. Av en högerhänt. Kanske.
Eller av en vänsterhänt som vill luras. Kanske.
- Larmet gick inte. Tråden rördes ej. - Välorienterad. I mörkret, dessutom.
Men hur tog han sig förbi hunden?
Vad tror ni?
- Vad heter han? Kan jag ta honom? - Jadå, han har fått lugnande.
Lugn, Rollo.
Där... Vad tror ni det är?
- Skärsår. Hur fick han dem? - Från trådkanterna.
Raskin, nu är ni Rollo...
En tejpad arm genom nätet... - Hugg tag.
- Fast! Drar Rollo, slits halsen upp. - Då skäller han.
Han är tränad att aldrig skälla. Ett slag, tejpa stängslet, spring...
Rollo vaknar med baksmälla, men kan inget berätta, utan jobbar vidare.
- Så kom han in... - Nej, ut. Se trådändarnas böjning.
- Telegram, via kontoret i stan. - Hur kan ni få telegram hit?
Trolleri.
- Jag är nyfiken på innehållet. - Säkert.
Mr Cavanaugh, klockan är tio i åtta.
Risken är liten, men den är ohygglig.
Den kan inte negligeras. Ni har ingen rätt.
- Vad är det om? - En knepig situation.
- Dr Hoffmann vill mura igen E-lab. - Varför?
Han befarar att något gjorts med kemikalierna där inne.
Vi kan inte ta chansen. Riskerna är vedervärdiga.
Vilka risker?
Det är bäst ni berättar.
Över 40 biokemiska vapen har utvecklats på Bas 3.
Jag håller mig till två som tagits fram här på E-lab.
Först: Botulin. Vi har 1200 gram, i sex flaskor.
10 gram därav skulle förvandla en stad till ett bårhus på 4 timmar.
Ett "idealiskt" vapen, ursäkta uttrycket...
...då det utplånar endast människor. Och oxiderar sig självt.
Det dör och försvinner efter åtta timmar.
Då kan vi gå in dit utan risk. Det har gått mer än åtta timmar.
Även om allt Botulin spillts ut är det riskfritt.
Oxiderat, tack vare det slutna ventilationssystemet.
Helt rätt. Men det finns annat där också.
Renodlat av dr Baxter för tre veckor sen, och anmält för tre dar sen.
- Något utöver Botulin? - Ja, vapen nummer 2.
Även det ett virus. Luftburet. Men självförnyande, oförstörbart.
Det förökar sig med oanad kraft. Det kanske aldrig dör.
Vi gav det ett ovetenskapligt, men mycket målande namn:
The Satan Bug.
Öppnar jag flaskan i luften här, dör vi alla på några sekunder.
Kalifornien blir en gravkammare på några timmar. Inom en vecka...
...upphör allt liv, just det, allt liv, i USA.
På två månader är Alaskas pälsjägare, Yangtses bönder-
- och Australiens urinvånare döda. Döda allihop!
För att en flaska krossats och en grön vätska blottats för luften.
Inget kan stoppa Satan Bug.
Vad skulle dö sist?
Kanske en stor albatross över fjärran hav-
- eller en eskimå i Arktis. Men haven färdas jorden runt-
- och vindarna likaså. En dag, snart, skulle även de dö.
Satan Bug finns bakom dörren där. En flaska. Den måste muras in!
Förstå detta! Spills Botulin ut, spelar det ingen roll.
Men om Satan Bug spillts ut och valvdörren stått på glänt 1 cm-
- är luftslussen en dödlig miljö. Öppnas denna dörr i 5 sekunder-
- händer allt det jag beskrivit. Utan tvekan!
Jag bönfaller er, försegla dörren. Ni får inte ta risken!
Jag håller med. Vi är tvungna.
Tvungna kontrollera att den är kvar och hel, ja!
Allt klart.
Om hamstern dör, är ni också smittad.
- Och får inte komma ut. - Jag vet.
- Fint tänkt, men om det blir så... - Ni undrar om jag uthärdar?
- Ja. - Jag också.
Eric, har du pistol? Kommer jag ut med visiret nedfällt-
- glänta på dörren och skjut mig. Det är lågt tryck, luften rusar in.
- Du hinner, utan risk. - Lee...
- Måste jag, så använder jag den. - Jag vet.
Riskfritt. Baxter är där inne. Död.
Botulin.
Här var en olycka nyligen. En tekniker... Nej, ingen fara.
Det luktar bara. Oxiderat.
Och Satan Bug?
Rör inte handtaget! Fingeravtryck.
Borta!
Botulinet också. Varenda flaska. Alltihop är borta.
Det är inte sant! Omöjligt. Baxter gick härifrån i går!
- Det registrerades. - Det var nån annan.
"Desert Air Hotel. Snarast. "
- God morgon. Lee Barrett. - Välkommen. Ni har svit 15.
- Har jag?! - Javisst.
- Ni är redan incheckad. - Är jag det?
Lee, älskling!
- Tack så mycket. - Ingen orsak.
Äntligen! Tidningen är utläst och kaffet slut.
- Inget kvar åt mig? - Jodå.
- Vad fan gör du här? - En ny strategi, älskling.
Gillar du Mata Hari-typen?
- Men telegrammet, **Snarast**? - Det fick hit dig snabbt!
- Utan avsändare! För fan! - Språket! Sånt råder en fru bot på.
- Ann, raring, vad gör du här? - Här är vackert. Liksom hemligt...
- Var är han? -15 km bort.
- Vem är täckmantel? - Jag.
- Du? - Du är trög i dag. Och osmickrande.
Vi två har en helgs avkoppling här... Utifrån sett.
- Vad är det nu, Lee? - Det är illa.
Jaså? Jag vet ett mysigt ställe i öknen. Med burritos och kall öl.
- Ann, stumpan... - Hej, pappa.
- God morgon, kul att ses igen. - Detsamma, Lee. Sätt dig.
- Slutflirtat. Nu ska du få mat! - Nej, det här bör du höra, Ann.
- Du var snabb, från Washington. - Nattflyget. Cirka två timmar.
Ann åkte före. Jag skulle tala med Baxter. Vi hörde om Satan Bug.
- Baxter hade inte berättat? - Först för tre dar sen.
Han var skärrad. Vi med! Ett svårt beslut. Vad göra, alltså?
Förstöra det, eller inte?
- Är det borta? - Ja, tillsammans med allt Botulin.
Jag varnade för att såna projekt utmanar. Tog Baxter det, tro?
- Nej, han låg i labbet. Död. - Baxter död?
Två män tog sig in på E-lab i går, och hittade Baxter där.
En kastade flaskan på honom och gick, som **Baxter. **
- Som Baxter? - Med lite likhet-
- och Baxters hatt och rock... Folk såg det de väntade.
Den andre tog sig ut med bytet. Efter att Reagan råkat på honom.
- Har Cavanaugh några uppslag? - Nej. Han plåtar och utreder.
Men han hittar aldrig något av värde.
- Ett insiderjobb, alltså? - Insider-stött, ja. Inget som syns.
"Hur" är inte det viktiga, utan "vem" och "varför".
Lee, berättade de hur det nya viruset verkar?
Dr Hoffmann berättade.
Att kasta Botulinflaskan är en galnings verk.
Tre lösningar: en främmande makt, möjligt. Gangsters, osannolikt.
- Och trean? - Som du sa, en galning.
- De brukar inte jobba i team. - Jo, paranoida. Ibland genialiska.
- Vilken sorts paranoid? - Den vanligaste i USA, en Messias.
- Vilken typ av Messias? - Extremist, höger eller vänster.
Från **hellre död än röd** till **bomba Moskva genast**.
- En Messias, tror jag. - I så fall, vad är nästa steg?
Telegram eller brev till pressen:
**Mänskligheten måste utplåna krig innan krig utplånar mänskligheten. **
Och så ett hot...
Var var du klockan 12 i natt?
- Förlåt? - Detta kom för 10 minuter sen.
"Mänskligheten måste utplåna krig innan krig utplånar mänskligheten. "
"Jag har det ni söker. Jag befaller: förstör ert Antikristcitadell. "
"Presidenten skall bekräfta offentligt. "
"Som bevis för att jag bör lydas, sker en incident. " Ej undertecknat.
De bars in! En rutinleverans av ett par lårar...
Hur kunde vi veta? Vi kunde aldrig ana... det är så...
Så löjligt enkelt. Det enkla lyckas. - Nå?
- Inga främmande fingeravtryck. - Lårarna var korrekt märkta.
- De kom sent på fredagen, 17.35. - Alltså öppnade ingen dem.
Vi ska se till att inget tas ut. Att allt här blir kvar...
Eric...
Generalen är här. Detta fick han i morse. Inringt i natt-
- från en automat på Los Angeles flygplats.
Herregud! Hur visste de att han var här?
- Bra fråga. - Bara en sak att göra nu.
Syna hela stället i sömmarna. Hör varenda anställd. Pressa dem.
- Och spärra av hela området. - Spärra av: ja. Resten: tvärtemot.
- Hur så? - Alla på E-lab vet alla detaljer.
Och de som tog virusen. Utomstående vet ingenting. Låt det förbli så.
Lämna det öppet. Då tvingar vi ingen under jorden.
Eric, någon här på Bas 3 har varit inblandad.
Vi håller tyst, och hoppas att de röjer sig.
- Det kan ge oss vår chans. - Förbannat riskabelt.
Det tar så lång tid att höra alla och kolla upp varje spår.
Vi är i tidsnöd, du får glömma gängse metoder.
Vi måste hoppas på att nån leder oss till virusen. Det enda viktiga!
- Vad säger vi om Baxter? - Ingenting.
- Och detta? - Finns inte!
Jag informerar Raskin.
- Nå? - Mr Cavanaugh kommer.
Modigt av er att gå in i valvet.
- Jag kanske visste det var ofarligt. - Hur?
Den som planerade dådet var mycket välinformerad.
- Som jag. Då toppar jag listan. - Varför skulle ni stjäla Satan Bug?
- Det ger obegränsad makt. - Militärmakt.
Och politisk. Och pengar. Det gör en till Gud på jorden. Eller Satan.
- Är inte det frestande nog? - När kan vi ha ett vaccin mot det?
Vi forskare säger inte "aldrig", men varken Baxter eller vi kom nån vart.
Tasserly, gör upp en katastrofplan. Genast.
Vår officiella inställning är att inget saknas.
Det har skett ett mord. Vi tiger i övrigt.
- Ett mord? Dr Baxter, då? - Liket kan ligga. Baxter **saknas**.
- Under tiden utreder vi. - Hur?
- På vanligt sätt. - Vad ska vi göra?
Vad föreslår ni?
Jag stannar här på Bas 3. Jag känner inte för att gå hem.
Jag följer med er.
Jag vill kunna nås. Jag finns på ett vilorum i Flygel D. Väck mig gärna.
Generalen är här. Washington får alla detaljer.
- Jag är på kontoret med Tasserly. - Bas 3:s personal?
Telegrammet. Kan det ha varit en läcka? Det var väl ingen bluff?
Det kan vara en list. Men Satan Bug är borta...
En galning. Med tidernas mördare i sin hand. Jag får kalla kårar.
Av hela historien...
- Hur var det i Florida? - Okej.
- Ett kort besök. - Inte kortare än planerat.
- Hur har det gått för dig? - Bara fint.
- Var är Ainsley? - Vet inte.
- När kom han? - Han kom inte.
- Vad menar du? - Han har inte kommit. Inte ringt.
- Har du ringt honom? - Nej.
Hallå? Ja, hos dr Ostrer. Jag är här och lagar luftkonditioneringen.
Han gick ut. Kommer strax. Ska jag hälsa nåt?
Ringa vem? Ainsley? Hur stavas det?
A- I-N-S-L-E-Y. Bra, mr Ainsley. På vilket nummer?
Vad fan nu? Brukar du hänga vid folks bassänger?
Ja, när jag ser sånt här.
- Ostrer? - Ja, likviderad.
- Deras insider-hjälp? - Kan tänkas.
Cavanaugh, tack.
Barrett här. Jag är hos Ostrer. Han är död.
Mördad, riggat som självmord. Han ligger i poolen. Detaljer sen.
Kan du kolla ett samtal nyss till detta nummer?
Säger namnet Ainsley dig något? Charles Reynolds Ainsley.
Just han. En galen miljonär. Knäppare finns inte.
Hus i New York, Santa Barbara och ett utanför Phoenix.
Ringa in honom. Rör honom inte, han får inte ana nåt. Då så.
- Förklara dig nu, raring. - Jag letade efter dig.
- "Incidenten"? - Florida.
Nu har det hänt. I Key West, för 11/2 timme sen.
Våra helikoptrar filmar allt de ser från luften.
Kustremsan är avspärrad, all sjöfart rensas 200 sjömil ut.
- Hur gick det till? - Lite oklart. En liten knall nämns.
Alla i vindriktningen bara dog. Vi kan inte hejda media länge till.
- Hur reagerar Washington? - Med behärskad panik.
- Vad är våra order? - Hitta karln.
- Betala honom, döda honom. - Och tills dess...?
Ja, det är jag...
Är de klara?
Så illa? När kan filmen vara här?
Ja, han är här nu.
Jag hör av mig när jag sett filmen.
Kopia på filmen skickas.
Cavanaugh har kammat noll.
De har kollat allt på Bas 3, utom Hoffmann. Honom kollar du.
Tryck på om Ainsley, han är vårt enda spår. Snart tappar vi greppet.
Filmen kommer till Bas 3 vid fyratiden. Ta genast hit den.
Ring det här numret.
Ni lämnade forskningsanstalten i Zürich för platsen här?
Först tog jag bilsemester i fyra veckor innan jag anmälde mig.
- I Washington? - Ja. Först på konsulatet i Neapel.
Innan båtresan på **Da Vinci**. För fem månader sen. Datumet...
Det står här. Man fick inte tag i er på semestern.
Rutten var inte uppgjord, jag bilade genom Tyrolen, Brenner, Lugano.
Men om jag behövts här genast... Det var **terapeutisk ansvarsfrihet**.
Lee! Besked om Ainsley. Han är vår man.
Ursäkta.
Mr Barrett.
Nyhetsbulletinen i radion, om Florida, det lät som om...
- Vi tror det var Botulin. - Herregud!
- Varför? - Vi vet inte.
- I vilket syfte? - Det försöker vi ta reda på.
Han är försvunnen. Husen har inte använts på länge.
Senast sågs han i New York-våningen. För åtta månader sen.
Vi har hört alla som nånsin träffat karln. Enligt hushållerskan...
- ... skulle han ut på jordenruntresa. - Biljetter! Resebyrån vet.
- Han är förtegen, sa hon också. - Har vi bild på honom?
- Nej. Inga uppgifter nånstans. - Inget hos media?
Han är excentriker. Inga foton, ingen släkt, inget offentligt liv.
Beskrivs så här: "ÅIder: cirka 50, medellängd, hår mellanbrunt. **
- "Särskilda kännetecken: Inga. " - Inga spår alls?
Vi har finkammat varenda höstack. Vårt enda namn utifrån-
- är försvunnen från jordens yta. Han stämmer helt in på telegrammet.
Halvgalen, knäpp, rik, med resurser...
Det är inget sammanträffande.
Filmen är här.
Har det hänt nåt? Du hörde inte av dig.
Va?
Jag förstår.
Här är allt bra.
Va?!
Var?
Var?!
Ja. Ja...
Det kan vi.
- Nå? - Ingen tvekan.